For to dager siden ble du påkjørt av en svart bil.
Siden har mannen din vært savnet.
TIDLIGERE
- Dr. Skala? - Avhopper.
Jeg må finne mannen min.
Saken din er nok hos StB, ikke hos politiet, så...
Vi er britiske statsborgere.
Så Skala er agent?
- Du trakk ham inn i noe, hva? - Hva snakker du om?
...i en Liberta-barnevogn -
- der barnet lå i et teppe omgitt av brun pels.
Den kvinnelige kidnapperen skal være i 40-årsalderen.
Hun er ca. 170 cm høy, har langt, mørkt hår -
- og hadde på en brun pelskåpe og høye støvler.
Hun hadde brun håndveske og kraftig, blå øyenskygge.
Signalementet er imidlertid omtrentlig.
Hvis du har opplysninger, ber vi deg kontakte politiet.
Takk for oppmerksomheten. Jeg regner med deres hjelp.
Jeg forstår. Selvfølgelig.
Oppfattet. Ha det.
- Hei. - Hei.
- Jeg vil snakke med løytnant Cerny. - Et øyeblikk.
Unnskyld meg. Herregud...
Dette er det eneste jeg har.
Jeg ser gjerne at dere viser det på TV og i avisene.
Jeg skal formidle det.
Det sa du sist også. Likevel har ingen kontaktet meg.
De har bare konstatert at de har all relevant informasjon...
- ...og ikke trenger mer. - Du kan ikke mene alvor.
Så har vi jo spørsmålet om hvor pålitelige dine utsagn er.
- Unnskyld? - Tja...
Ambulansefolkene fant deg utenfor puben Sokol -
- men du sier at du var et annet sted.
Det er forståelig med tanke på skadene, og ingen klandrer deg.
Uansett er saken hos StB nå, så hva meg angår...
Jeg kan ganske enkelt ikke hjelpe deg.
Vi har ikke åpnet ennå.
Marie? Er det virkelig deg?
- Hva gjør du her? - Jeg? Jeg jobber her.
Hei.
Vil du ha kaffe? Ja, det er klart.
Det hadde jeg aldri trodd. Jeg trodde du var utenlands.
Var du her på lørdag?
Det var jeg nok. Eller ja, det var jeg. Hvordan det?
Så du meg her?
Skulle jeg ha ignorert deg, da?
Hva er det? Har noe skjedd?
Var ambulansen her?
Nei, ikke så vidt jeg vet.
Nå? Fortell, hvordan har du det? Er du fortsatt gift?
Ja da.
Endelig.
Har du sett? Svinekam. Sleng den inn i kjøleskapet.
- Jeg lar dere to snakke. - Jeg heter Lada.
- Marie. - Gleder meg.
Faen, det var henne de lette etter.
- Kutt ut. - Jo, det er henne!
- Er du helt sikker? - Ja!
Gamlingen fra StB viste et bilde av henne.
Da er det ingen lek. Jeg må advare henne.
PLUMLOVS BARNEHJEM
- Det er ikke mitt problem. - Hvem sitt er det, da?
Din avdeling gjør ikke annet enn å skape problemer.
Vi har problemer i alle ledd.
Viseformann, unnskyld meg.
Ære til arbeidet. Major Berg, Avdeling to.
Beklager at jeg går til deg uten min overordnedes viten -
- men saken gjelder oberst Vlach. Jeg tror at vi kan løse saken.
Hvilken sak?
Denne. Akademikeren.
Jeg vet ikke hva du snakker om, kamerat major.
Jeg har aldri hørt om det.
AKUTTMOTTAK AMBULANSEINNGANG
Hei.
Jeg var i en ulykke og må vite hvem som tok meg med til sykehuset.
- Jeg vet ikke hvem jobbet da. - Hvem kan svare på det?
Forstår du hvor mye vi har å gjøre?
Har du legitimasjon?
Ha det
- Hallo? - Det er Kalvach.
Jeg vet ikke hvem jeg skal ringe, men vi må treffes.
- Hei. - Hei.
Hallo der.
Takk.
Forresten, får jeg ta en titt igjen?
AKADEMIKER
Patera.
Takk. Ære til arbeidet.
- Hei. Kan jeg låne telefonen? - Vær så god.
- Et øyeblikk, Miluska. - Sentralbordet.
Berg, avdeling to. Jeg trenger en kollegas kontaktopplysninger.
- Navn? - Løytnant Patera.
Han har antakelig høyere rang i dag.
- Et øyeblikk. - Jeg venter. Takk.
- Hallo? - Jeg er her.
- Sa du Patera? - Løytnant Patera, ja.
Patera, avdeling ti. Han sluttet for 11 år siden.
Han jobber nå for VPM Regional.
Ok, takk. Det visste jeg ikke.
Kan jeg...?
Alltid. Vi sees.
Bra forsøk.
Takk for at du iallfall unngikk ambassaden denne gangen.
Det kan tiltrekke seg uønsket oppmerksomhet -
- fra en kvinne hvis gunst hverken du eller jeg nyter.
- Mener du hun som tok passet mitt? - Ja.
- Kvinnen med passet. - Kvinnen med passet...
Når blir jeg en kvinne med pass?
Uten legitimasjon prater ingen med meg.
- Jeg kan ikke finne ut noe. - Jeg jobber på det, ok?
Er det ikke utenlandske journalister her i Praha nå for tiden?
Korrespondenter fra BBC. De hadde kanskje vært interesserte.
Det ville neppe hjelpe noen, aller minst Viktor.
Hvorfor ikke? Du har ennå ikke forklart noe.
Fordi jeg ikke kan gjøre det. Det ville sette deg i fare.
Har dere bestemt dere?
Nei, det har vi ikke.
Eller forresten... Har dere konjakk?
Da tar jeg det.
- Har du ringt til vennene hans? - Ingen vet noe.
- Har du virkelig ringt alle sammen? - Hva mener du?
Har du ringt en viss Alexandra Slikova?
Hvorfor skulle jeg ringe henne?
- Hvordan kjenner du henne? - Det gjør jeg ikke.
- Men hun var i kontakt med ham. - I kontakt? Ok.
De var sammen før vi møttes.
Nei, nylig.
Vær så god.
- De var i kontakt nylig. - Det tviler jeg på.
Dette er imot reglene, men med tanke på omstendighetene...
Ikke spør hvordan jeg fikk tak i det. Du vil ikke vite det.
Bare skriv ned adressen, ok?
Det er ingen andre her. Jeg kan enkelt skyte hodet av deg.
Vis meg legitimasjon.
- Hei. Jeg heter... - Jeg vet hvem du er.
Jeg må spørre deg om noe. Det gjelder Viktor.
Og jeg ville spørre deg om noe.
Også det om Viktor. Men det spiller ingen rolle nå.
- Har du sett ham nylig? - Nei.
Jeg visste ikke engang at han... eller dere var tilbake.
Vi har ikke hatt kontakt på 12 år.
Men du skrev til ham nylig.
Unnskyld, men jeg så brevet. Adressen din sto på det.
Du ba ham komme tilbake.
For å treffe deg.
Sist jeg skrev til ham, var for 12 år siden.
Og du kan nok gjette hvorfor.
Jeg hadde nettopp fått vite om dere. Fra andre, så klart.
Viktor er bare modig når det handler om politikk.
Men det vet du nok nå.
Jeg hadde aldri skrevet igjen.
Han kjenner meg godt nok til å vite det.
Dessverre kjente ikke jeg ham godt nok.
For to dager siden ble vi begge påkjørt av en bil.
Jeg ble ført til sykehus, men Viktor forsvant.
Og ingen vil løfte en finger, hverken politiet eller ambassaden.
Hva mener du med at Viktor bare er modig når det gjelder politikk?
Tja, forestill deg det selv...
Dere har vært sammen i flere år, og du har kjøpt brudekjole.
Dere snakker om barn...
Visste du det ikke?
Nei, han sa at dere bare var sammen en kort periode.
At det tok slutt før vi møttes.
Synd at han ikke sa det til meg.
Det og mye annet.
Slo det deg ikke at han kanskje forsvant med vilje?
Hopp inn, fort!
- Hva gjør du her? - Hvor lenge har han fulgt etter deg?
Jeg vet ikke.
Jeg har ikke lagt merke til ham.
Så klart ikke.
Tror du meg når jeg sier at din sikkerhet står på spill?
Her er det alltid en risiko for at noen følger etter en.
Og det gjelder spesielt deg. Ikke glem det.
Så handle deretter.
Snakket du med kvinnen?
Hva sa hun? Det er viktig.
Hvorfor det?
- Skrev hun brevet? - Du sendte meg dit. Hvorfor?
- Jeg må vite det, for din skyld. - For min skyld? Godt forsøk.
Gå dit selv hvis du vil vite det.
Eller sørg for at jeg får tilbake passet. Så kan vi snakke.
Ja?
Hallo?
Hvem er det?
Hallo?!
Jeg er mormor. 52 cm, 3,6 kg. En liten tjukkas.
Vi kaller henne Liduska, etter mamma. Øynene minner om hennes.
Er du der fortsatt?
Ja. Så gøy. Gratulerer.
Da Skala hoppet av, trengte de en syndebukk.
Så de la skylden på meg.
Jeg fikk sparken, fratatt rangen og var nær ved å havne i fengsel.
Snakk om uflaks.
Pissprat.
Hva mener du?
Skulle jeg bare fortelle alt? Uten å få noe i gjengjeld?
Jeg burde ha begynt i grenseovervåkningen.
Jeg kunne ha jobbet med hundene, skutt en og annen...
Skala hadde neppe kommet seg forbi meg.
Ikke meg.
Nå, hva vil du ha, da?
- Jeg vil se mappen. - Kan du den ikke utenat?
Ikke Skalas mappe. Min.
Jeg vil vite min status.
Du er gal. Innser du hva du ber meg om?
Det innser jeg godt.
Men i gjengjeld får du noe...
...som vil utvide perspektivet ditt. Vær sikker på det.
Det er dessverre utelukket.
Så synd for deg.
Og så synd for meg.
- Hei. - Hei.
Hva gjør du her, Miluska?
Er du fra vettet?
Så du får komme til meg, men ikke jeg til deg?
Du bor ikke i samme bygg som masse ministerieansatte.
- Du spiser vel middag hvis jeg lager? - Ja, det er klart.
- For et rot du har her. - Synes du?
Fiskene skal få middag...
Du kunne gi dem nytt vann iblant. Vlach hadde drept deg.
- Han sa at de tåler det meste. - Så de er hunner?
Det stemmer.
"Som du ønsket, leverer jeg tilbake brevene dine. Tilgi meg. Viktor."
Hva er det?
Jeg vil ikke snakke om det, sa jeg.
Jeg vil ikke ta med arbeidet til sengen.
Nå tar vi snarere med sengen til arbeidet.
Maten svis.
- Vent, jeg rører om. - Gjør det, da.
Rør om.
Hvor har vi...? Der ja.
- Lloyd. - Kontoret mitt. Nå.
Hvor er passene?
Jeg vet ikke hva du snakker om. Hvilke pass?
Jeg var alltid imot at du skulle sendes hit.
Praha er vårt område, ikke ditt, men...
Jeg forstår. Dere har en moldvarp i StB og vil håndtere ham selv.
Så klart, vi vil at han skal være trygg.
- Din avdeling har en lekkasje. - Igjen?
Ta hånd om moldvarpen og hold deg unna alt annet, forstått?
Kommunistene mister snart makten, og da blir dere overflødige.
Så ikke ødelegg denne siste tiden ved å misbruke innflytelse.
"Dere?"
Avdelingen din.
- Dinosaurene. - Å, jeg forstår.
Denne dinosauren kjenner kanskje ikke detaljene i operasjonen din -
- men dette vet jeg: Det er noe som ikke stemmer med Skala.
Jeg mener ikke bare forsvinningen.
Herregud, dere gransket ham.
Dere avlyttet samtalene, leste posten hans, skygget ham -
- og likevel fant dere ingenting. Fordi det ikke er noe der.
Det ble vanskeliggjort fordi dere ikke sa hvordan dere vil bruke ham.
Det vil ikke endre seg.
Og jeg forventer ikke at du avslører moldvarpens identitet.
Du lytter kanskje hvis jeg ber snilt.
Hold dere unna...
...ellers vil dere angre.
Greit.
Er vi ferdige?
Og la Skalova være i fred.
Hun begynner å innbille seg at du er en venn.
Gratulerer, Václav.
- Jeg har min beste tid bak meg. - Kutt ut.
- Kom inn. - Takk.
Det var meningen at jeg skulle stasjoneres på Cuba.
Men den tjenesten gikk til en annen.
Jeg har en overraskelse til.
Jeg kunne ikke slutte å tenke på Skala og begynte å grave litt...
Jeg ba deg droppe det. Nøyaktig hva forsto du ikke?
- Det er noe som ikke stemmer. - Nettopp!
Tiden som etterforsker har gitt meg en annen måte å tenke på.
Hva med ordre? Fikk du ikke ordre der?
Jo.
- Hvem overtok etter oss? - Hvordan skal jeg vite det?!
Men hvem det enn er, vil du ikke kødde med dem -
- så slutt å snoke før noe skjer.
Jeg forstår hva du gjennomgår. Du har annet å tenke på.
Men du må jo ense at det er noe som ikke stemmer her.
Jeg setter deg på kompensasjonsfri fra og med i morgen.
- Jeg trenger ikke fri. - Da tar jeg deg ut av tjeneste!
Du skal få det skriftlig.
- Mener du alvor? - Ja.
- Jeg kan like godt si opp. - Ja.
Hei, Vlasta.
Jeg er et bedrøvelig syn, ikke sant?
Og litt av en vert du er.
Bursdagsbarnet.
Vent, jeg hjelper deg.
Vi gjør ferdig her, Vlasta. Legg deg og hvil litt.
- Det har jeg vanskelig for å tro. - Kom nå. Rolig og forsiktig...
Sånn ja...
Løp opp og hent teppet, så gjør jeg i orden sofaen.
Sofaen? Som en gammel stuegris?
- Gå nå! - Nei...
Hei.
Unnskyld.
Neste gang kan vi like godt møtes i en mørk krok.
Jeg liker faktisk dette stedet.
To øl, takk.
Det uttrykket betyr at du er ute etter noe.
Hva er det?
Jeg trenger å låne en mappe.
Og hvordan skal det skje?
Du har jo ikke adgang til bygget.
Tja. Jeg har ikke det, men...
Jeg er sekretær.
Arkivet leverer ikke ut noe uten sjefens signatur.
Glem det. Og du vil ikke ta arbeidet til sengen, sa du?
Vi er i en pub.
Du kan glemme det. Så dum er jeg ikke.
ATTEST
ANMODNING OM ARKIVTILGANG
Tuller de med oss?
Hvis Markvart trenger nytt arkivskap, får han ta det med innkjøperne.
Idiot. Hvorfor trenger han et arkivskap akkurat nå?
- Det er flaks at jeg har deg. - Takk.
Ha det.
- Hei. - Hei.
Har du den?
Jeg må få den tilbake i morgen, ellers får jeg ikke sove.
Det vil du ikke gjøre uansett.
Gubben i arkivet er til å le seg i hjel av.
Det er vel derfor han havnet der.
Du sa ikke at Patera også jobbet med kontraspionasje, i avdeling ti.
Hva mener du med det?
Man kan ikke sammenligne oss med idiotene i avdeling ti.
Min erfaring tilsier at alle menn er like.
Jeg vet ikke hvordan du opplever det.
Men den må tilbake snarest, så jeg ikke havner i trøbbel.
Merkelig nok føler jeg meg ikke som et fjols... mer som en drittsekk.
På grunn av signaturen?
Kutt ut.
Hvem av oss er ikke en drittsekk?
Hva gjør du her?
Da bilen kjørte på dere, hadde Viktor passet på seg?
Det hadde han definitivt. Hvordan det?
- Hvor fant du det? - Ved siden av ditt.
I min kollegas safe.
Så hun bør vite hva som skjedde med ham.
Vår egen Susanne Clayton fra ambassaden.
Visekulturattaché, som det heter.
Bare pakk det du trenger.
Kom nå, vi må dra.
Her er billetten din, til Frankfurt. Du bytter fly der.
- Alexandra er død. - Hva? Hva skjedde?
Det så ut som selvmord, men noen drepte henne.
Du må uansett reise herfra, ellers risikerer du samme skjebne.
Vår egen Susanne Clayton fra ambassaden.
Visekulturattaché...
La dem passere.
Hei.
En liten overraskelse.
Skal du ikke kikke i den engang?
Hvis du ikke er interessert, vil jeg ha den tilbake.
Som linjene i en håndflate...
Hele livet mitt, til helvete.
Ja, en liten utklippssamling.
Og nå har jeg noe til deg.
Hva faen gjør du?!
- Er du helt gal? - Du vil se mer av det der.
Snart vil alle starte et nytt liv. Hvorfor skal ikke jeg få gjøre det?
- Din jævel. - Tja...
Vær så god.
Er det alt? Samme bilde er i mappen.
Se nøye etter.
Helvete...
Jeg fant det mange år senere, i et nedlagt arkiv -
- der de oppbevarte ting fra det barnehjemmet.
Jeg hadde ingen nytte av det.
Han hadde knust meg, og dine odds ser ikke bedre ut.
Han er tross alt sjefen din.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com